Din urmă în Persons Unknown:
Zburați către Roma în patru ore...
Tipu' ăla știe ceva. Trebuie să vorbim cu el.
Omul ăla are "turnător" scris pe frunte.
- Asta-i replica lor? Să folosească otravă? - Nu știu...
Victoria era plină de viață... Și eram foarte îndrăgostiți.
- Ambasadorul e responsabil pentru tot? - E capabil de aproape orice.
Suntem încuiați.
Trebuie să ne spui adevărul... Am antidotul...
Acum, spune-mi... Ești unul dintre ei?
Janet, vino!
- Vezi aia? - N-o văd.
Chiar acolo... Arată ca un șurub, dar, de fapt, e una dintre camerele lor.
Joe, Joe, Joe! Crezi că sunt atât de prost?
O, Doamne! Știai că sunt camerele aici.
Da, știam că sunt aici... dar nu știam unde sunt toate.
- Și tot i-ai lăsat să mă spioneze? - Nu-i chiar atât de simplu.
- Puteai să le oprești oricând. - Asta te-ar fi pus în pericol.
Asta te-ar fi oprit pe tine și pe prietenii tăi perverși să mă spionați.
Așa că, spune-mi... vă uitați și sub fustele fetelor?
Au luat măsuri de precauție pentru a evita supravegherea intimă.
De ce? Ca să nu mă vadă goală? Cui îi pasă?
M-au văzut plângâng, Joe?
Au făcut schimb de filme cu mine strigând numele fiicei mele?
- Regret ce s-a-ntâmplat! - Regreți...
Nu vreau scuze, Joe. Vreau să mă scoți de aici.
Ei bine, nu pot. Nu mai sunt unul dintre ei, Janet.
- Da, dar erai! - Da, eram...
Asta, după ce am fost răpit, ca și tine, ca și alte mii de oameni.
Așa că, spune-mi: când erai de partea cealaltă, ce urma să ne faceți?
Era pentru răscumpărare sau era vreun fel de experiment crud?
Ei încearcă să facă bine.
Ăsta nu-i un răspuns!
Janet.
- Ai vorbit cu el? - Da.
- Ne-a oferit ceva util? - Joe continuă să susțină că a fost răpit,
ca și noi și ca și alții și asta se-ntâmplă de peste 50 de ani.
- De 50 de ani? - Dar cine... cine face asta?
- E un fel de chestie politică? - Nu știu, bine?
- Spune doar că intențiile sunt bune. - Da, spune o grămadă de tâmpenii.
Voi nu vedeți că ne spune exact ceea ce dorim noi să auzim?
- Vrei să știi adevăratul motiv? - Păi, cred că ne datorezi măcar asta.
Adevărul e că știu prea puțin.
Locul acesta... organizația aceasta...
funcționează ca și o fundație sau o companie de cercetare...
dedicată păcii și progresului.
Analizează cantități enorme de informație...
referitoare la direcția spre care se îndreaptă omenirea...
și fac pronosticuri bazate pe aceste informații... pronosticuri inteligente.
- Ce fel de pronosticuri? - Pronosticuri despre oameni.
Din câte înțeleg eu, oamenii sunt selectați fiindcă ceva legat de ei...
sugerează că ei s-ar putea dezvolta într-o direcție care va influența lumea.
Păi, asta sună chiar grozav...
exceptând faptul că ridică oamenii de pe stradă și îi țin prizonieri.
Da. Dar ei cred că fac... fac un bine.
- Hitler credea că face bine. - Hei, lasă-l să răspundă.
O, glumești? Chiar vrei să-l auzi pe Joe spunându-ne ce tip grozav e...
și ce oameni minunați sunt cei care ne-au răpit și ne țin aici?
Da, vreau! Și nu țipa la mine!
- Hei. - Ce?
Dacă ai o problemă cu mine, nu te lua de Moira.
O, hei, îmi pare rău Moira!
O, Doamne!
Blackham.
Îmi pare rău, nenorocitule!
Ce faceți fraților? Nu vedeți că-și bate joc de noi?
Încerc să fiu de ajutor. M-ai auzit?
- Încerc să fiu de ajutor. - O, da.
- Încerc să vă spun adevărul. - O, da, adevărul tău, adevărul lor.
Vrei să știi care-i adevărul, de fapt? Tu și prietenii tăi sunteți niște gunoie.
Iar voi, băieți... sunteți și voi gunoaie dacă aveți de gând să-l credeți.
E adevărat.
PERSONS UNKNOWN - sezonul 1, ep. 7
=ROSub-VTeamEN=
=ROVEN-SubTeam=
- De ce-ai veni aici, jos? - De ce m-ai lăsa să intru?
Ca să spun adio unui tip care mi-era prieten.
Nu plec nicăieri.
Crezi că vor urmări pasiv cum tu îți faci nevoile pe program?
- Sunt gata să-mi asum acest risc. - Nu-i doar al tău, Joe.
Riști opt vieți. I-ai putea forța să radă complet întregul oraș.
- Opt? - Da, Joe, inclusiv pe mine.
Doamne! Trezește-te, omule! Asta-i doar o pauză romantică pentru ea...
Sindromul Stockholm cu implicare sexuală.
În secunda în care scapă de aici, te va părăsi. Nu ești genul ei.
- Nu-i treaba ta. - Ba da, este.
Ce-ar trebui să fac dacă îți vor da cartonaș roșu?
Refuzi!
Nu, Joe. Eu sunt în program, încă. Îți amintești?
Ești singura persoană în care mai am încredere, Tom.
Tipii la patru ace mă urăsc. La fel, oamenii din oraș.
Da... și a cui e vina?
- Altcineva? - Da, vreau eu una.
Știți, cred că faza asta cu Joe e, de fapt, o veste bună.
- Cum îți imaginezi asta? - Putem pleca mai repede.
- Sigur... - Nu, uite... ascultă, bine?
- E simplu. Îl luăm pe Joe ostatic. - Scuze... ce?
- Da, ascult. - Ostatic? Suntem deja ostatici.
Într-o revoltă de închisoare, prizonierii îi iau pe gardieni prizonieri.
- Ca și cum ai ști tu... - O, știu...
Și apoi intră poliția, iar ei masacrează toți prizonierii.
În plus, deja ai încercat strategia asta cu directorul de noapte.
Da, iar dacă tu, McNair și Joe nu ne opreați, până acum eram acasă.
Mă îndoiesc serios de asta.
Eu zic să fim uniți, să rămânem în alertă...
și să stăm cu ochii pe inamicul pe care-l putem vedea.
Nu este Joe inamicul.
După tot ce-am aflat, tot ce a făcut Joe, cum dracu' de-l mai poți apăra?
Pentru că știu...
Știu că că nu este persoana care credeți voi că este.
- Asta pentru că ești îndrăgostită de el. - Nu sunt îndrăgostită de el.
Mă rog... ce vreau eu să subliniez e că...
niciunul dintre noi nu e în siguranță până când nu ne ocupăm de Joe.
Nu e nevoie să se ocupe cineva de Joe.
De partea cui ești, ochi frumoși? A lui... sau a noastră?
A noastră! Sunt de partea noastră!
- Ai vrut să mă vezi, Charlie? - Da. Ai un minut?
- Sigur. - Trebuie să îți spun ceva...
Nu e nevoie să mă întorc la soția mea...
pentru că e moartă.
Regret.
Știai asta?
Nu.
Da. A murit... Iar eu am vrut să moară.
Apoi, voi m-ați răpit.
Nu eu... Vezi tu, eu am fost răpit, ca și tine.
Mă rog...
Vreau să spun că, atunci când Charlotte s-a dus...
A fi răpit părea o tranzacție...
Am realizat că răpitorii m-ar putea ucide.
Și știi ceva? Nu m-a deranjat.
N-am fost chiar supărat, doar... împăcat.
Mă gândeam: "e o sincronizare impecabilă. Sunt gata să mor, iar ei mă vor ucide."
- Dar viața-i plănă de surprize, Joe. - Parcă eu n-aș ști...
Și cea mai mare surpriză e asta...
am încă o grămadă de viață rămasă în mine.
Să fiu aici ar putea fi cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat vreodată.
Chiar și cu toate fluctuațiile bursei...
valorez, în mare, cam 80 de milioane de dolari.
Pot să-ți dau tot ce vrei...
Fete, mașini... poate vrei o carieră...
poate vrei educație, să călătorești prin lume. Ce-ți dorești, Joe?
- Tu ce dorești, Charlie? - Vreau să ies... repede.
- Ce te aștepți să fac eu? - Tot ce poți.
Dacă există o listă, asigură-te că sunt și eu acolo.
Tu ai grijă de mine, iar eu voi avea grijă de tine.
Gândește-te la ceea ce-ți dorești și realizează că-ți aparține la cerere...
dacă mă scoți de aici.
M-au mai amenințaț oamenii, de multe ori, dar n-am mai fugit de o bombă...
Explozia aceea a fost altceva. Adică...
- S-au spart geamurile pe toată strada. - S-a tras în mine...
S-a tras către noi, dinspre noi... băieții răi murind împușcați în jurul nostru.
- N-am fost răpit de către infractori... - Ești căutat pe două continente.
Nimic din toate astea nu te deranjează?
Cinstit, nu m-am simțit niciodată mai vie și mai motivată să merg până la capăt.
- Ciao. - Ciao.
- Come stai? - Va bene.
Victoria și-a cumpărat rochia aceea în ziua în care a dispărut.
Fotografia aceasta trebuie să fi fost făcută după aceea.
- Ar putea fi în viață. De unde o ai? - Seiful ambasadorului.
Ai intrat forțat în biroul ambasadorului și i-ai spart seiful?
Dacă ne dăm seama cine-i tipul ăsta, atunci le vom găsi pe Janet și Tori.
Bine.
- Numărul 17. - Tot nu se potrivește.
Pe lista mea sunt toate persoanele care au dispărut...
în aceeași zi în care au fost răpite Janet și Tori.
În regulă... cine urmează?
- Știam eu... - Ce?
E poliția!
Te-au urmărit până aici. Ce-ai făcut?
Urmați-mă! Pe aici! Haide!
Renbe, ne despărțim aici. Vei părăsi Rome chiar acum.
Și unde să mă duc?
Oriunde, doar să nu-ți folosești celularul, bancomatele sau cartea de credit.
Ia asta! Du-te! Du-te!
- Ce se-ntâmplă cu electricitatea? - Speram că o să-mi spui tu.
- Hei, sperăm să găsim o cale de ieșire. - Oprește-te!
- Dă-te la o parte, Janet! - Nu!
Ei bine, dacă n-o să oprească peretele de pentru el, poate-o face pentru Janet.
Nu!
- O! Nu! - Dacă o atingi, mori!
Haide!
Stai deoparte, ochi frumoși!
- Erika, te rog! - Hei, ce faci?
Hei, nu strica și asta cum ai făcut-o ultima dată, bine?
- Nu-l pot opri! - Nu te credem!
- Deschide nenorocita de poartă, Joe! - Nu-l pot închide!
- Fă-o, Joe! - Nu pot!
Și dacă vă pot dovedi că ceea ce spun e adevărat? Că nu pot?
Da? Și cum o să dovedești asta?
Trebuie să moară înainte să-l credem?
Stai! Dați-mi o șansă! Voi dovedi că sunt cine spun că sunt!
- Vă rog! - Da, o să-ți dăm o șansă, Joe.
Da, dar te vom ține din scurt.
E descuiat!
Ce-o să ne facem?
Noi?
Toți ceilalți vor să te omoare.
Li s-ar fi îndeplinit dorința dacă nu mă scoteai afară.
Mulțumesc!
Nu mai știu cine ești, Joe.
Vreau să te cred.
Vreau să am încredere în tine.
Poți să ai.
Chiar pot?
Da.
De aceea m-ai salvat.
Nu știu de ce te-am salvat.
- Trebuie să mă odihnesc. - Nu încă.
Mergi mai repede!
Veniți cu noi, ACUM!
Tom! Unde dracu' ești?
Trebuie să vorbesc cu tine, Tom!
Știu că asculți, Tom!
Trebuie să vorbesc cu tine.
Nu mă trata cu răceală!
În regulă, a plecat! Haide!
- Nu-mi place chestia asta. - Da, păi, treci peste... Dă-mi cheia!
- Hei, hei, hei! Îi distrugi camera! - Da, și?
Și nu-i nevoie pentru că deja am căutat eu peste tot.
Poate ți-a scăpat ceva. Știi, tipii ca Joe se pricep la ascuns lucruri.
- Ar trebui să mergem. - N-am terminat.
Păi, nu-i nimic aici, așa că hai să mergem!
O, m-am prins... crezi că tu și el încă...
Uite ce-i, nu simt nevoia să-ți dau explicații! N-ar trebui să fim aici!
Mergeți pe aici! Nu vă uitați înapoi! Veți fi în siguranță!
Nu te uita la mine! Continuă să mergi.
- Ne-ai răpit! - V-am salvat viețile!
V-ați împotmolit în ceva mult mai mare decât puteți înțelege...
așa că ascultați cu atenție.
Odată ajunși la trepte, nu mă veți mai vedea sau auzi de mine niciodată.
Ascultăm.
Fosta ta soție și fiica mea au fost luate de către o organizație foarte puternică.
Timp de 31 de ani am făcut parte din acea organizație.
- Cum îi spune? - Nu are nume.
Dar când m-au găsit, eram administrator de scară în Bloomington, un nimeni.
Ei m-au făcut ceeea ce sunt acum.
Se așteaptă ca eu să le fac treaba, iar eu mă supun.
Mai e altcineva ca tine?
Voi considera asta un "da". Câți?
Destui ca să exerciți control din umbră.
Nu ajungem niciodată în ziarele voastre, dle. Renbe.
Noi fabricăm oameni și evenimente pe care voi le raportați ca știri.
- De ce tu ca ambasador? - N-am întrebat niciodată.
Erau incredibil de generoși cu mine, iar eu am crezut în ceea ce făceau ei.
- Până când au ucis-o pe fiica mea, Tori. - Doamne!
Dacă ar fi știut că vorbesc cu voi, am fi cu toții morți în maxim o săptămână.
Un atac de cord, un accident de mașină, Nimeni n-ar bănui nimic, niciodată.
- Aveți de gând să vă băgați? - Da.
Bun! Pentru oricine se încurcă cu ei, viața nu va mai fi la fel.
O singură persoană a reușit să scape și să rămână în viață.
- Tu? - Nu, eu sunt încă al lor.
Dr. Angela Barragan. E dispusă să-și riște viața ca să lupte cu ei.
- Unde-o putem găsi? - America de Sud.
Spitalul Național San Nicasio. Trebuie să părăsiți Roma astăzi. Mult noroc!
Deci, ce face acum?
Simplu, facem rezervări la următorul zbor spre San Nicasio.
Ce dracu' e asta?
Mami!
Are fotografii cu Megan...
și fișele mele dentare...
Cecuri anulate?
Astea sunt notițele confidențiale făcute de psihiatrul meu...
Întreaga mea viață!
- S-a întâmplat ceva? - Am găsit un șobolan în hotelul tău.
Voi face o notificare în raportul meu de noapte.
Hei, atenție la cap!
Încearcă asta încă o dată și vei avea o problemă!
- Bine... - M-ai auzit?
Da, da... în fine...
Știi că nu e cazul... Haide!
Uite, Janet, trebuie să vorbim.
Pune mânile lângă bare dacă vrei să-ți dau jos cătușele.
Janet... nici măcar nu m-ai întrebat care-i versiunea mea.
Vrei să-ți dau jos cătușele sau nu?
Uite, pot să-ți explic ce s-a întâmplat.
Ar fi bine să te străduiești la explicația aia. Într-o zi poate o să vreau s-o aud.
- Este sigur? - E rezistent.
Să mergem!
Janet! Janet!
- Hei, doar nu le citeai, nu-i așa? - Nu... prea mult...
- Unde sunt Charlie și Moira? - Nu i-am găsit încă.
- Ar trebui să le dăm. Mă duc eu. - Vin cu tine.
- Ești mare fan al eliberării condiționate? - Te-ai uitat în dosarul meu?
Din greșeală. N-ai nimic de ascuns.
Zice că ai condus un centru de reabilitare pentru cei eliberați condiționat.
- E în dulap. - Merci.
Unii dintre acești eliberați condiționat sunt cei buni oameni întâlniți vreodată.
Vor doar o șansă pentru a dovedi că pot fi, din nou, o parte a societății.
Un bun discurs de strângere de fonduri...
Păcat că i-ai șantajat ca să-ți aducă salariile înapoi.
- Nu, niciodată în viață... - Te rog!
E-n regulă... Nu voi spune nimănui...
ca și o favoare pentru tine, deoarece te plac.
Bine.
Dar o să-ți cer un serviciu în schimb.
Și-ar fi bine să te ții de el.
Bine.
Ei bine, viața mea pare să fie eșec după eșec...
Păi... putea fi mai rău. Mi-am aruncat o privire pe al lui McNair.
Ei bine, ce zicea?
Doar că...
dar îți spun restul mai târziu.
Ce? Ce s-a întâmplat, Moira?
Ce este?
Erika ți-a văzut dosarul.
Și?
Spune că ai ucis oameni pentru bani.
- Erika ți-a spus asta? - Ai făcut-o? Da sau nu?
- Nu-i chiar atât de simplu... - Asta înseamnă "da".
- De ce dracu' e așa întuneric aici? - Charlie?
Cola de cireșe din 1983...
făcută cu zahăr de trestie, așa cum a lăsat Dumnezeu.
- Merci! - Da.
Unii dintre ceilalți vorbeau despre tine...
ceva despre niște dosare pe care le-ai avea despre noi...
Au fost puse acolo de către cei care ne țin aici.
Sunt niște nenorociți tare alunecoși.
- Mă crezi? - Da.
Te porți ca un tip de încredere...
în plus, cred în caracterizarea ta...
făcută de grupul care ne ține aici.
Nu sunt de acord cu ceea ce încearcă ei să facă, dar... tu ești.
Și respect asta.
Dacă te las să pleci, vreau cuvântul tău că ai să faci tot ce poți...
ca să mă scoți de aici.
O să fac ceea ce pot, Charlie.
- Merci. - Da.
- Du-te-n camera ta, dle Morse. - Tom.
- Acum! - Ce faci?
- Asta nu te privește! Du-te! - Charlie, e-n regulă!
- Mergem în biroul meu. - Până aici...
Am încercat să te avertizez, dar nu m-ai ascultat.
Tocmai ai primit cartonaș roșu. Nu te opri.
Nu trebuie să faci chiar tot ceea ce îți cer ei să faci...
- Dar programul mi-a salvat viața, Joe. - Știu asta.
Îmi amintesc când m-am alăturat și eu.
Omule, erau un tip inteligent, optimist, gata să schimbe lumea.
Era contagios... Vroiam ceeea ce aveai tu.
Iar acum, o să mă omori.
Aici ai vrut să se se ajungă?
- Crezi că vroiam să fac asta? - Nu.
Am fost prieteni, omule, prieteni apropiați. Dar tu ai aruncat totul la coș.
Janet e cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat vreodată..
Ai văzut ce repede s-a întors împotriva ta când am plantat dosarele acelea?
Își va da seama că a fost o păcăleală.
Între timp, tu vei apăra programul până în clipa în care te va distruge, Tom!
Taci! Taci! Dă-i drumul!
Dă-i drumul! Mergi!
Charlie! Charlie!
- Charlie, Charlie! - Doamne!
Repede!
Dacă moare de mâna ta, ești ca și mort!
- M-ai auzit? - Da, știu... știu.
O, Doamne, doare!
Ok, putem controla sângerarea, bine? Dar o să intri în stare de șoc.
O să te rog să respiri. Poți face asta pentru mine? Inspiră și expiră.
- Ok, să mergem! - Nu s-a stabilizat încă!
S-a stabilizat destul! Ridică-te, Joe! Ridică-te!
- Ascultă-mă! Rezistă! Continuă să respiri. - Bine, bine.
- Luptă, bine? - Să mergem!
Haide! Să mergem!
Mama mea trăiește în Portland, Maine. Deborah Allen Tucker.
Trimite-i o scrisoare, spune-i că am murit! Să-i zici că a fost un accident.
Mergi! Mergi!
M-ai auzit? Aș fi făcut același lucru pentru tine.
Spune-i că am fost prieteni. Nu-i spune că m-ai ucis.
Doamne, dă-mi pace, Joe.
O, Doamne!
Două bilete către Puerto Nuevo, San Nicasio...
cu escală la Paris și Mexico City.
Îmbarcarea este la 1:50 la poarta 51, pasarela "C".
- Doamnă, tot avem nevoie de bilete! - O clipă! Așteptați, vă rog!
Fii liniștită... Suntem turiști. Turiști fericiți, părăsind frumoasa Roma.
Să mergem, vă rog!
Pe aici! Haideți!
- Ce dracu' s-a-ntâmplat? - Charlie a fost împușcat, dar va fi bine.
Unul dintre chinezi e mort. E în bucătărie.
- Vrei să vorbim? - Bine.
Ți-a murit vreodată un prieten apropiat în brațe?
Nu.
În prima lună, la Bagdad, mie mi s-a întâmplat de trei ori.
Laboratorul a decis că era același constructor de bombe.
Un singur tip mi-a ucis trei prieteni.
Nimeni nu știa cine era sau unde era.
Apoi, într-o seară... un tip...
mercenar... m-a invitat la cină.
Mi-a spus că are pe cineva care trebuie eliminat.
I-am spus că eu nu fac chestii de genul ăsta.
El mi-a spus că e cel care făcea bombele.
Mi-a arătat unul dintre indiciile găsite.
Știau cine e și unde e...
și îmi oferea 100 de mii să-l aranjez.
- Și ai făcut-o? - Am făcut o treabă bună.
Mai târziu, am aflat că tipul pe care l-am ucis era un contabil.
Urma să depună mărturie împotriva mercenarilor într-un proces de fraudă.
Nu făcea bombe. Era tatăl a trei fetițe.
Mi-am cam pierdut controlul după aceea...
Am făcut niște chestii de care nu sunt deloc mândru...
Apoi, am ajuns aici.
Fii fericită... suntem turiști... Ăsta a fost chiar un plan minunat.
Deci, ai fost și tu controlat până la piele.
Mă simt complet violat.
- Ce faci aici? - Poți să ne scoți de aici?
- Da, dacă faceți tot ceea ce vă spun. - Ascultăm.
Când plec de aici, cei trei paznici de afară vor lua o pauză de cafea...
Mergeți direct la poarta voastră. Nu vă opriți la baie sau pentru mâncare.
Mergeți la imigrări. Așezați-vă la rândul trei. Ofițerul Conti are tot ce trebuie.
Rândul trei, ofițerul Conti... mai trebuie să aflăm și altceva?
Nu, asta-i tot. Să nu scăpați avionul. Mult noroc.
Doamnelor și domnilor...
bine ați venit la bordul liniei 905, către San Nicasio.
Durata zborului va fi de 9 ore și 25 de minute.
Vă rugăm să vă așezați, să vă legați centurile...
astfel încât să ne putem îndepărata de pasarelă.
Dacă putem face ceva pentru a face călătoria mai plăcută...
vă rog, nu ezitați să spuneți.
Charlie mi-a spus că acel chinez a înscenat totul cu acele dosare.
E adevărat.
Era chiar aici.
Ei, mi-a mai spus că ai renunțat la tot acest program din cauza mea...
E adevărat.
Spatele meu! E încă rău.
Pune un prosop fierbinte pe el.
Nu știu ce să mai fac, Joe.
Fata mea a făcut șase ani săptămâna trecută.
Și n-am fost acolo, alături de ea.
Megan n-are idee unde sunt sau dacă trăiesc sau am murit.
Și va purta acea citatrice pentru tot restul vieții.
Îi urăsc pe cei care mi-au făcut asta...
și-ar trebui să te urăsc și pe tine, Joe, pentru că ești unul dintre ei...
Dar... nu te urăsc.
Asta-i partea cea mai grea dintre toate.
- Ce vrei să faci, Janet? - Vreau să plec de aici.
Moartea lui Tom a lăsat niște găuri. Am putea fi în stare să evadăm.
Va implica muncă grea și e riscant.
Am putea muri în încercare.
Dar dacă vom încerca, va trebui să acționăm acum.
Gândește-te bine înainte să-mi răspunzi.
Mami!
Joe?
=ROSub-VTeamEN= =subtitrari-team.ro=
=ROVEN-SubTeam= rov_en@yahoo.com